סתוונית יקרה
אנחנו שוב מפספסות כאן נקודה. את אומרת "לראות את הנכד פעם בשבוע ואז לחזור הביתה - מה רע בזה?" לא רע. לא צריך להיות רע. אבל תזכרי שעוד אין לך נכד ביד. את צריכה ללחוץ ולהציק ולדחוף כדי להגיע לפעם בשבוע הזאת. בשביל כ"כ הרבה מרפקים ואמביציה, את צריכה הגדרה הרבה יותר נוצצת מ"לא רע" את צריכה "פנטסטי" "משכר" "מדהים". תראי, על ילד אומרים שזו חוויה "לייף צ'ינג'ינג" שזה אי אפשר לתאר, יש שמגזימים ואומרים שהחיים אינם חיים בלי ילדים משלך. זה מספיק נטחן כאן אם זה נכון או לא נכון. אבל להיות סבתא לא נשמע לי כזה מזעזע עולמות. את אומרת נכון, סבתא יכולה תמיד להיות הטובה, היא לא חייבת להיות הרעה, המענישה, אבל בתור סבתא שעשתה הרבה מאוד מניפולציות כדי להשיג פאקינג נכד, להפוך בסופו של דבר ל...דמות קצת משנית, קצת פלקטית, נחמדה עם שוקולד, שאבא צריך להגיד לילד בן שלוש, שמונה פעמים לחבק אותה כי היא הביאה מתנה, ואז היא מקבלת חיבוק של חצי שניה כשהילד רוב הזמן עסוק במתנה ולא בה, וכנראה כשיגיעו הביתה קצת ישכח בכלל שזה ממנה. בתור סבתא כזאת...לא נשמע שממש "באתי על שכרי" בהרבה משפחות יש שתי סבתות. הווה אומר רואים את סבתא פעם בשבועיים. זה כבר לא כ-ז-ה צמוד. בגלל זה התעקשתי? בגלל זה הצקתי שנה אחר שנה אחר שנה אחר שנה? אני מצטערת, זה בלתי נתפס בעיניי