בדיוק דיברנו על זה היום
והאמת - אין מסקנה ברורה. המטרה היא שמאיה תלך לכיתה א' בארץ, אבל כמובן שמיליון דברים יכולים להשתנות עד אז, וכמובן שזה תלוי מה המצב בארץ. מאז הביקור בארץ (במאי - לחודש שלם), הגישה קצת השתנתה. זה היה ביקור ראשון עם מאיה, שרק הבהיר לנו כמה המשפחה והחברים חסרים לנו פה. לא שרע לנו פה, אבל הגעגועים, העזרה, הקירבה והחום חסרים. אז אנחנו בקשר עם עוד משפחות באיזור, ועוזרים אחד לשני. אני מאוד רוצה לחזור, אבל המצב בארץ היום בלתי אפשרי לדעתי. הלוואי והמצב יחזור למה שהיה כשעזבנו (לפני 3.5 שנים - היתה פריחה כלכלית מדהימה - שיא !), ואז כבר לא יהיו יותר מדי התלבטויות. כמובן שמסביבינו, ה"יורדים" הותיקים צוחקים עלינו - "רק שהילדה תגמור בי"ס..." "רק שהקטן יגמור את הקולג'..." אני לא חושבת שנגיע למצב הזה... כלומר אני מקווה.
והאמת - אין מסקנה ברורה. המטרה היא שמאיה תלך לכיתה א' בארץ, אבל כמובן שמיליון דברים יכולים להשתנות עד אז, וכמובן שזה תלוי מה המצב בארץ. מאז הביקור בארץ (במאי - לחודש שלם), הגישה קצת השתנתה. זה היה ביקור ראשון עם מאיה, שרק הבהיר לנו כמה המשפחה והחברים חסרים לנו פה. לא שרע לנו פה, אבל הגעגועים, העזרה, הקירבה והחום חסרים. אז אנחנו בקשר עם עוד משפחות באיזור, ועוזרים אחד לשני. אני מאוד רוצה לחזור, אבל המצב בארץ היום בלתי אפשרי לדעתי. הלוואי והמצב יחזור למה שהיה כשעזבנו (לפני 3.5 שנים - היתה פריחה כלכלית מדהימה - שיא !), ואז כבר לא יהיו יותר מדי התלבטויות. כמובן שמסביבינו, ה"יורדים" הותיקים צוחקים עלינו - "רק שהילדה תגמור בי"ס..." "רק שהקטן יגמור את הקולג'..." אני לא חושבת שנגיע למצב הזה... כלומר אני מקווה.